Mă scuzati...
Cu câtiva ani în urmă
Îmi pare rău.
- Le-ati ales? Luati-le... - Nu, vă rog...
E ultima pereche.
- Nu vă supărati, mai aveti o pereche asa? - Tot ce avem este expus.
- N-aveti rezerve? - Nu.
- La subsol, ceva? - Nu.
Si nici pod nu avem.
Ascultă, ia-le tu, nu mă supăr.
- Nu, tu le-ai văzut primul. - Te rog, insist.
Ia-le.
Stati putin!
Nu vă supărati, sunt ale noastre!
Ale voastre? Cum asa?
Atârnau aici frumos, cu eticheta agătată...
- Tocmai ne întelegeam asupra lor. - Atunci, să vă spun eu ceva.
Puteti continua discutia după ce merg să le plătesc.
- Calmati-vă. - Să mă calmez? Mai sunt 5 zile până la Crăciun,
mă aflu într-un magazin din New York, si el îmi cere să mă calmez!
Erau menite să fie un cadou special pentru cineva.
- Am discutat mult până să ne hotărâm. - Adevărat?
Pentru cine sunt menite?
- Iubitul meu. - Iubita mea.
- Iubitul ei. - Iubita lui.
- Iubitul ei.
O pereche pentru două persoane?
- E greu de explicat... - Încercati.
În regulă. Spune-i.
Ei bine, în acest moment el este iubitul meu.
Dar peste 18 luni...
după ce va avea loc operatia...
- El va fi... - Ea va fi...
Iubita mea.
Întelegeti?
- Nu ne-a iesit prea bine... - Nu.
- Dar... Crăciun fericit. - Vă multumim mult.
Îti apartin. Ai fost foarte creativă.
- Multumesc. Dar am lucrat în echipă. - Da, asa e.
Nu stiu cum să-ti multumesc.
- Poftiti. - Multumim.
Nu stiu dacă ceea ce am spus a avut vreun sens.
Probabil că nu, dar s-a cam speriat.
Da, esti îngrozitoare.
Cafeaua e foarte bună.
În legătură cu plata, vorbesc serios.
Bine, multumesc, însă...
acum trebuie să merg să caut altceva pentru prietena mea.
- Erau pentru prietena ta... - Da...
- Nu le pot accepta... - N-ai de ales, altfel nu te las să faci cinste.
Să-ti spun ceva. E cea mai bună băutură din viata mea.
- Cum de-ai ales locul ăsta? - În primul rând, din cauza numelui.
- "Serendipity". Unul din cuvintele mele preferate. - Serios?
- De ce? - Din cauza semnificatiei.
Un accident norocos.
Doar că eu nu cred în accidente, cred că destinul influentează totul.
- Asa crezi? - Da.
- Destinul e în spatele oricărei întâmplări? - Asta e părerea mea.
Totul e predestinat... Nu avem altă alegere?
Nu, cred că putem lua decizii, doar că...
...ne sunt trimise semne si fericirea noastră depinde de noi, dacă stim să le interpretăm sau nu.
Mici semne...
Da.
Accidente si descoperiri fortuite. Ca si Columb cu America.
Sau Fleming descoperind penicilina.
Fleming îl chema?
Sau "Jonathan si mănusile"?
Pe asta n-o stiu.
Nu stii povestea? E din folclor, e clasică.
Eroul nostru, Jonathan, se afla în căutarea unor mănusi negre,
si printr-un "accident" perfect, un "noroc" picat la tanc,
se întâlneste cu o frumoasă si atractivă englezoaică, care are un iubit.
Ai un prieten, nu?
- Da, am. - Asa ziceam si eu.
- Si tu, ai o prietenă. - Da, asa e.
M-am simtit bine.
Sper să te bucuri de mănusi.
Sigur că da. De obicei sunt multumită de alegerea făcută.
- Ce vrei să primesti de Crăciun? - Crose de golf.
Te întâlnesti cu prietenul tău acum, sau...?
Nu, probabil e si el iesit în oras, si face exact ce faci si tu.
Se îndrăgosteste de iubita altuia?
Scuză-mă. Voiam doar să zic că m-am simtit foarte bine.
Ar trebui să-mi dai numărul tău de telefon, pentru orice eventualitate.
- Ca de exemplu? - Asa, în caz că... pentru viată.
M-am simtit foarte bine si s-ar putea să nu te mai întâlnesc...
Dacă ne e scris să ne întâlnim, se va întâmpla.
Doar că acum nu e momentul.
Poate ne e sortit să ne întâlnim după fusul orar englezesc, suntem cu două ore prea devreme.
Te rog. Măcar spune-mi cum te cheamă.
Eu sunt Jonathan. Asta nu te face să-mi spui si tu ceva?
Ba da...
Crăciun fericit, Jonathan. Si îti multumesc.
Asta e tot?
O, Doamne! Îmi pare rău! Îmi cer scuze!
Am uitat cumva un fular aici?
Aici, nu. Încercati înăuntru.
Multumesc!
Hai să mergem să facem ceva.
Bine. Ce vrei să facem?
Orice.
Bine.
Te rog să-mi promiti că nu te afli aici doar în vizită...
si că nu te căsătoresti cu cineva care a fost eliberat conditionat...
Nici una dintre variantele astea.
- Iar tu? - Nu, nu.
Sunt un cetătean model. Fără antecedente penale.
Deci nu vrei să-mi spui numele... Atunci spune-mi...
care-i principalul motiv pentru care ti-e dor de Mama Anglia?
Mi-e tare dor de mama mea.
În locul ei, si mie mi-ar fi dor de tine.
În regulă. Numele filmului preferat.
- Răspunsul corect este "Cool Hand Luke". - Nu l-am văzut.
Nu se poate. N-ai văzut "Cool Hand Luke"?
Cu Paul Newman?
Dumnezeule, te rog frumos!
"Dificultăti în comunicare"... politist sadic, cu ochelari de soare...
Poate-ti amintesti, acum.
Momentul preferat trăit în New York.
Acesta, tocmai urca în top.
Sunt flatată.
Mai vrei să stii ceva?
Pozitia sexuală favorită?
Da, asta e si preferata mea...
- Esti bine? - Da.
- Te-ai lovit? - Nu... da, dar...
Chiar? Stai să ne uităm putin...
- O, Doamne, e o urmă destul de... - Abisală.
Cum?
Stai, rezolvăm imediat...
Poftim...
Ce e?
Te uiti la pistruii mei?
E blestemul englezesc. Piele albă si dinti inegali.
Ba ai dinti foarte frumosi.
Nu sunt doar niste pistrui...
Dacă te uiti atent, ai să vezi Casiopeea.
- Ce? - Chiar aici.
Asteaptă putin...
Cu mult timp în urmă, în Etiopia...
trăia o regină, pe nume Casiopeea,
care se credea cea mai frumoasă femeie din lume.
Si nu exista persoană care să nu fi fost jignită măcar o dată de către
vanitatea, lipsa de scrupule a acestei femei.
Iar într-o zi, a dat-o-n bară urât de tot... A jignit zeii.
Nu mai stiu exact ce a făcut, pe cine a jignit...
dar a fost ceva grav, a întrecut măsura.
În orice caz, Poseidon, zeul mărilor,
a pedepsit-o, asezând-o invers pe tronul ei, acolo, în Rai.
Pentru întreaga eternitate, cu fusta căzându-i pe umeri
si cu sângele năvălindu-i în cap.
Iar acum, ea e doar una dintre constelatii.
Cateva pistrui englezesti, ce formeaza un tron.
Deci, a făcut o singură greseală fatală...
- Si a plătit pentru Eternitate. - Corect.
Să scrii lizibil.
Nu pot să cred că fac asta...
Te rog, lasă Destinul să-si urmeze cursul.
A fost un accident!
- Îl mai scrii o dată, te rog? - Nu pot...
Ăsta a fost un semn... Destinul ne spune să dăm înapoi.
Dacă Destinul nu ne vrea împreună, de ce ne-am întâlnit în seara asta?
Nu stiu... Nu e un semn concret.
Dar dacă totul se află în mâinile noastre, si ne despărtim asa,
fără să ne stim numele, telefonul... ce crezi că se va întâmpla?
Crezi că Mama Soartă o să-ti aducă toate informatiile în fata usii?
E cea mai bună idee pe care ai avut-o în seara asta.
Care anume?
Uite... Scrie-ti numele si telefonul aici.
- Pe o bancnotă de 5 dolari? - Fă-o.
Esti o femeie ciudată si interesantă.
- Si acum, ce? - Asteaptă aici.
Ce-a fost asta?
Când bancnota aia se va întoarce în mâinile mele, te voi suna.
Iar când mă vei auzi la capătul firului, vei crede si tu în Destin, nu?
- Si cu mine cum rămâne? - La ce te referi?
Trebuie să trimitem ceva în Univers care să aibă si numele tău, nu?
Nu ti se pare corect asa?
Ba da. Ce să-ti dau...?
- Ba nu, am o ideea foarte bună. - Ce anume?
Sunt multe trompete...
Asa. Vezi cartea asta? "Dragoste pe timpul holerei".
Când ajung acasă, primul lucru pe care-l voi face va fi să îmi scriu numele si telefonul în carte,
iar mâine dimineată o voi vinde unui anticariat.
Care anume? N-ai să-mi spui. De ce nu?
De acum, când vei trece pe lângă o librărie va trebui să intri să verifici dacă e acolo.
Nu e bine ce facem!
Nu poti să petreci o noapte incredibilă cu un străin care se dovedeste a fi perfect,
pentru ca apoi să lasi totul la voia întâmplării! Nu? Nu?
Vino cu mine putin.
Ce, ne luăm o cameră aici?
Glumeam... Vreau să te cunosc mai bine.
De ce esti asa veselă?
- Unde mergem? - Tu rămâi aici.
Nu, stai acolo!
Nu mă obliga să vin la tine. Asa.
Dacă se nimereste să alegem acelasi etaj, suntem meniti să fim împreună de pe-acum.
Esti nebună!
Asa, intră.
Inspiră, si când se închide usa, alege un buton, la întâmplare.
Nu înteleg ce facem...
Nici nu trebuie, trebuie doar să crezi.
În ce să cred?
În Destin...
E Sara.
Numele meu e Sara.
Uite că a venit. Vezi, ai avut dreptate!
Haide, amice.
- Eu urc! - Nu-i nimic, lui Josh îi plac plimbările.
Nu-i asa, Josh?
Nu fă asta! Nu apăsa alea!
Linistiti-vă, e doar un copil.
Se pare că ne-am oprit.
- Am pornit din nou. - Multam'...
- Unde e? E aici? - Nu, nu cred.
Josh, să mergem, amice.
Bine, o secundă...
- E aici? - Nu, nu e aici.
Înapoi în lift. Hai, miscati-vă!
Sara... Mă scuzati...
Hei... Mă scuzati.
Îmi pare rău...
Câtiva ani mai târziu
De obicei trebuie să fiu recunoscător dacă ajung la o nuntă... Iar dacă sunt invitat...
bineînteles că nunta are loc undeva, peste ocean...
si mi se anulează pasaportul pe nu stiu ce motiv...
E pur si simplu ridicol. Multumesc, vă multumesc.
Acum, serios, e un dar... Sunt mândru să fiu cavaler de onoare.
Într-o zi din viata fiecăruia, apare cineva care îti e menit să-ti fie alături.
Totul e perfect... planetele se aliniază...
Trupul si spiritul se află în echilibru.
Pentru prietenul meu, Jonathan Trager...
acea persoană...
am fost eu.
După cum stiti, noi am fost ca siamezii. Sau ca fratii, dar cu mame diferite.
Am fost prieteni încă din primul an de liceu...
L-am văzut întâlnindu-se cu femeie după femeie...
si întotdeauna ajungea să se întoarcă la mine.
- Era jenant... - Tu savurai asta.
Dar, într-o noapte a venit acasă, si lucrurile se schimbaseră.
Visul adolescentin de a deveni un regizor celebru fusese dat uitării.
Slavă Domnului...
Abia mai răspundea la blândele atingeri
ale degetelor mele, pe ceafa lui catifelată.
Învăta pentru examene.
Si asta pentru că... o găsise.
Femeia care îi era destinată...
Si dacă e cineva care să-si poată da seama dacă si-a găsit perechea...
acela sunt eu. Prima lui sotie.
E frumoasă, amuzantă, desteaptă...
Pe scurt, e femeia la care visează orice bărbat.
Si cred că toti am făcut-o. Deci...
cu tristete, si invadat de amintiri frumoase...
îmi ridic paharul în cinstea noii doamne Jonathan Trager.
Să vă spun ceva.
Dacă ar fi să-l pierd pe Johnny pentru altcineva...
nu mi-as putea imagina o femeie mai potrivită...
decât Halley.
În cinstea voastră.
Cât de beat este, pe o scară de la 1 la 10?
12.
Crezi că o să-i întrecem pe Dean si Courtney în romantism?
- Nu stiu, nu i-am văzut niciodată certându-se. - Nici eu.
Probabil e ceva în viata lor sexuală.
Acest sufleu e...
e minunat, diferit de celelalte mâncăruri.
Ne-ar place să venim cu voi, dar Courtney se trezeste devreme, asa că...
Halley, ascultă-mă. Încă mai poti să te răzgândesti.
Noapte bună, Dean.
Noapte bună, Courtney.
Mamă, n-ai vrea să vezi asta... Trebuie să rămână secret.
Trebuie să dormim putin acum. Sunteti minunati. Stii ceva, vei avea nevoie de mine!
Hai, dragă.
Îmi pare rău că trebuie s-o spun, dar si eu trebuie să merg acasă.
Trebuie să mă scol la 8:00. Am o zi plină mâine.
- Hai să bem doar un pahar. - Nu e neapărat...
Ne vedem peste vreo 20 de ore.
- Pa, dragă. - Te iubesc, fiule.
- Noapte bună.
Te simti bine?
- Sper că vei fi încă treaz mai târziu. - Asa? De ce?
Pentru că am să vin acasă, am să mă dezbrac, am să mă bag în pat...
si am să pretind că tocmai ne-am împăcat după o ceartă teribilă.
Ne vedem mai târziu.
Lectura vă îmbogăteste cultura.
Poftiti.
"Dragoste pe timpul holerei"
- Asteptati. - Am citit-o cu mult timp în urmă.
Am si "Podurile spre Madison County".
Am văzut filmul, a fost fantastic.
În regulă...
- Si... - Si, nimic...
N-am întreprins nimic. Am lăsat-o să plece de la petrecere fără să-i spun nimic.
Am pierdut-o pentru totdeauna.
Cred că...
e sufletul meu pereche.
Sincer, cred că exagerezi putin folosind acest termen.
Implică ceva magic, incontrolabil... Precum Soarta, Destinul...
Cred că aceste conceptii ne împiedică să facem ceea ce trebuie.
Dacă te tii de terapie, cred că vei cunoaste multe persoane...
alături de care ai putea fi fericit...
Chiar credeti toate astea?
Da, chiar cred asta.
- Poftiti. - Multumesc.
"Deschide-mă"!
Trebuie să spui "da", mai întâi.
Da.
O secundă...
- Lasă-mă pe mine. - Nu, stai, stai.
Stai.
N-ai să interpretezi ceva din asta, nu? E doar un mic accident, atât.
O să-l ducem la remodelat.
E foarte frumos. Îmi place mult.
Du-te să te schimbi. Îl sun pe Ryan să-i zic că mi-ai spus "da"!
De ce? Îsi făcea griji?
Nu din cauza ta, ci a turneului.
Trebuie să planifice totul în functie de luna noastră de miere.
Cum îti sună locul Bora-Bora?
Foarte... sexy, sexy.
Dacă sunteti un jucător de golf împătimit...
v-ati folosi de fiecare pauză de prânz pentru a veni la acest curs, în Manhattan.
Toate acestea erau o solutie necesară.
După 5 ani de la înăltarea sa dintr-un morman de ruine...
acest loc oferă locuitorilor "junglei de otel"...
sansa de a-si exersa si forma îndemânarea...
oferindu-le orasenilor bucuriile si frustrările jocului de golf.
Sunt Nick Roberts, pentru Stirile ESPN, ale orasului New York.
Superb, Nick. Îti multumim. Artie, trebuie să plec.
- Si cu post-productia cum rămâne? - Nu am timp acum.
Doamnă Sara Lawson, vă rog să poftiti.
- Poti să vii vineri la birou? - Orice spui tu, sefu'.
- Vă multumesc, domnule. - Sunt Sara Lawson.
- Ce mai faceti? - Îmi pare rău că am întârziat.
Mergeti la punctul nr. 2.
Cei mai prosti jucători vin ultimii...
Amice, poti pleca, ne ocupăm noi.
Salut, domnule Bărbat Însurat...
- Bună, unde e Lauren? - Si-a luat liber azi.
Mă cheamă Sara, eu te voi tunde azi.
Stii ceva?
Nu prea mă atrage ideea de a mă prezenta la nunta mea cu imaginea de "proaspăt tuns".
- Ti-l aranjez doar, putin. - Pozele de la nuntă rămân pe viată, stii...
"Doar tu si cu mine, pentru totdeauna"...
"Sara"
"Zâmbeste..."
Uită de strada Charles. Du-mă la sediul New York Times, la nr. 42.
Îti spun, se tot repetă, mă tot lovesc de asta.
Era la terenul de golf. Sub forma unei femei grase.
Apoi a trebuit sa plec, căci venise "Sara" să mă tundă...
Apoi tipul de lângă Taxi cânta o serenadă intitulată "Sara".
Universul mi-o tot scoate în cale. Mă termină nervos.
- Te însori peste trei zile! - Asta si spun!
Esti dualist, nu glumă... Ascultă-mă:
De ce să-ti risti relatia cu Halley pentru a căuta o himeră?
Ascultă-mă tu, acum.
Sunt sigur că o iubesc pe Halley. Si, de fiecare dată când te îndrăgostesti
e total diferit... E o greseală să le compari, dar...
E ca si cum Halley ar fi Nasul - partea a 2-a.
- Ce să fie? - Nasul 2.
Un film incredibil. Poate mai bun decât originalul.
Dar, oricât ti-ar place partea a 2-a...
trebuie să revezi originalul ca să poti aprecia partea a 2-a, nu?
Ce naiba, îi cer asa de mult celui mai bun prieten? Tu vânezi himere...
Dar sunt cavalerul de onoare!
Lucrezi pentru publicatia cea mai cunoscută din lume!
În ciuda miturilor, cei de la Times nu sunt oameni atotstiutori.
Îmi trebuie numele de familie, sau un număr de asigurare...
- Dacă am găsi cartea aia... - E în zadar.
- Să căutăm în toate librăriile. - Ai făcut asta deja, acum multi ani, îti amintesti?
Poate am ratat vreuna... poate ar trebui să încerc iar...
Nu vreau să fiu complice la asta.
Bine?
Poate e doar frica de însurătoare.
Îti spun eu, englezoaicele îmbătrânesc urât.
Acum câtiva ani, o fi fost un giuvaer...
Probabil arăta ca Baby Spice, dar acum, probabil e ca...
Old Spice.
E o tonsură frumoasă.
Mersi.
- Spune-mi că mă iubesti. - Te iubesc.
- Spune-mi ceva romantic. - Ca de exemplu?
Nu stiu...
Că sunt singura femeie din Univers, sortită tie.
Doamne! Cina!
Apropo, ti-am golit dulapul, trebuie să împachetăm pentru luna de miere.
Urăsc clădirea asta...
Încetează!
N-o lovi cu aia...
- Jon. - Ce e?
Merg să urlu la supraveghetor.
"Contul nr. 029.331.21.06"
De ce s-a declansat? Săptămâna trecută ati spus că totul e-n regulă.
Salut, Jon.
Parcă-i o zonă calamitată.
Multam, Gerald.
- Gerald, aici e. - Trebuie să mă duc...
Noul album al lui Lars: "Destin Mistic"
Haide, vreau să văd!
Am crezut că voiai un diamant rotunjit.
De ce?
Parcă asa tin minte că ziceai în tinerete.
Bine, atunci ziceam si că o să mă mărit cu Boris Becker.
Bună, prieteni.
- Ce părere ai? - Ei bine...
Sora mea ti-a fost sursă de inspiratie?
Fiecare artist are nevoie de o muză.
- Cine vrea să audă stirile bune? - Eu, am plătit pentru ele.
- Ca să le amânăm pe cele rele. - Spune odată!
Biletele pentru show-ul din Stockholm s-au vândut, toate, în 8 ore!
Asa că vom mai adăuga câteva, vom trece si Parisul pe listă.
Nu vreau să vă tai avântul...
dar aseară am stabilit datele pentru luna de miere.
Mi-am anuntat si pacientii că plec.
- Se descurcă ei fără tine încă o săptămână! - Asa e, Sara.
Două săptămâni în plus prin Europa nu sunt asa o tragedie!
Caroline vrea să plecati ca să fim noi stăpâni pe casă.
Mersi, aveam de gând să-i propun abia după ce se pilea putin.
De fapt, ideea e grozavă!
- Da?
Să mergem, înainte ca Sara să-l facă să se răzgândească.
Am spus ceva gresit?
Nu, doar că orarul meu si pacientii sunt importante.
Nu-mi plac schimbările de ultim moment.
Mă scuzati...
V-as ruga să aprobati modelul pentru tricourile din Australia.
- Nici o problema. - Nu vă supărati, nu?
- Putem vorbi mai târziu? - Da.
Poftim mâncarea. Fierbinte si bună.
Era doar afisul unui film. Ce mare scofală!
Dar e ciudat, nu-i asa?
Credeam că ai renuntat la horoscopuri,
si alte prostii dintr-astea.
Esti cam tupeistă, chiar tu vinzi asa ceva.
Da? Ei bine, si tu esti cam tăcănită pentru un psihiatru.
Mă scuzati, mai aveti lumânări Casanova?
Da, avem. Mergeti la rafturile...
de lângă cele cu lumânările Caligula.
Lichidăm stocul, asa că e ziua dv. norocoasă.
Asta se întâmplă cu oamenii care îsi pierd timpul cu asa ceva.
Stau acasă si aprind lumânări, rugându-se să apară bărbatul ideal,
în timp ce el se află chiar în barul de după colt.
E o pacoste...
- Trebuie să o găsesc. - Sunt aici de 3 ani, asa că...
Dar aveti si date mai vechi în calculator.
Mă faceti să pierd timpul, aiurea.
Nu puteti veni aici, n-aveti ce căuta pe partea asta.
- Nu călcati linia, vă rog. - Am înteles.
Vă rog doar să introduceti numărul de cont si să îmi spuneti numele ei.
Ah, asa se pune problema... Nu!
- Ajung 20 de dolari? - Dacă as fi de la Sanepid...
Ascultati, e foarte important...
Iarăsi! Ati călcat linia.
Trebuie să rămâneti pe partea cealaltă a registrului.
Nu vreau să mă repet. Vă multumesc.
Ce trebuie să fac? E crucial să aflu acel nume.
Ei bine, am vândut destul de putin pentru săptămâna asta.
- Serios? - Că tot veni vorba...
Bine. Am să...
Uitati-vă unde-mi sunt picioarele, bine?
- Excelentă alegere. - Multam.
Numărul contului...
este 029.351...
Am crezut că o să mă ajutati să vând câte ceva.
Cravata face 95 de dolari. Mai lipsesc 700 de dolari.
700 de dolari? Asta e escrocherie!
E arta comertului, domnule.
Ce trebuie să fac? Spuneti-mi.
Păi, avem o cravată mov. Ce s-ar potrivi la asta?
Parcă-s un magician...
În regulă, oribilitate de om ce esti.
Ti-am cumpărat toată colectia de vară. Esti multumit? Acum, caut-o în baza de date.
Am făcut-o deja. Contul nu mai e valabil, si nu avem vreo informatie în computer.
- Dă-mi aia! - Prinde-mă.
- Să te prind? Esti bătut în cap? - Ai călcat linia!
Nu mai repeta asta, că te înjunghii! Trebuie să mă ajuti!
- Acum! - As putea să vă sugerez altceva...
Sugerează mai repede.
Când e folosită o carte de credit, datele sunt trimise la depozitul din Queens.
Vă trebuie doar un număr de cont, pe care-l aveti deja.
Oricum, vă trebuie ajutorul unui angajat, ca să puteti intra acolo.
Aveti nevoie de un angajat, care să vă ajute să intrati.
Crocodil.
Pare natural.
- Da? - Da. Natural.
- Opreste. - Ce nu-ti place?
Nu poti îmblânzi o armată de vikingi fiorosi, cu un fluier. Nu are logică.
Nu, fii atent, tu îi fortezi să cedeze, cu ajutorul muzicii tale.
Asta e si ideea cântecului. "Cedare Mistică".
Nu crezi că dă impresia că urăste muzica?
Nu.
Bună, iubito.
Tipul ăsta parcă-i Alec Guinness...
Din Războiul Stelelor. Obi Wan.
Ce fac?
Ce se întâmplă? Cine sunt ăstia?
Sunt înlemniti... Amutiti... si recunoscători.
Prost hrăniti... Si prost plătiti.
De ce nu mă roagă să rămân în sat? La un ospăt?
Bună, Sara.
- Putem vorbi putin? - Sigur.
În regulă. Eu plec.
Lars, am să vorbesc cu regizorul.
Am să-l pun să schimbe toată secventa asta.
Va iesi bine.
Spune-i de ospăt.
Ce se întâmplă?
- Mi-am pierdut cheile, ieri. - Ce ghinion...
Si le-am găsit acum, în congelator.
Nu înteleg... e o glumă?
Nu, Lars, nu e o glumă. Simt că-mi pierd mintile.
Planurile de nuntă... turneul, pacientii mei...
E prea mult pentru mine.
Sara, mâine plecăm spre Toronto, nu ceda acum.
Stiu, de aceea cred că as avea nevoie de o pauză.
Cum adică?
Nu întelege gresit... Vreau doar să fiu singură, un week-end,
să-mi reîncarc bateriile, să-mi limpezesc gândurile.
N-are nici o legatură cu seara trecută.
Am nevoie de asta. Pentru mine...
Dar dacă nu esti de acord, nu mă duc niciunde.
E în regulă.
Mersi.
Bine. Si unde vrei să mergi?
Unde te duci?
Nu stiu. New York, poate...
- La multi ani. - Dumnezeule...
Vorbesti serios?
- Multumesc. - Pentru nimic.
E incredibil. Doamne...
Esti foarte generoasă.
Ce, o prietenă nu poate să-i facă alteia o bucurie, de ziua ei?
Nu e nici un motiv ocult la mijloc?
Ei bine... Mă căsătoresc peste o săptămână si...
as vrea o ultimă distractie cu prietena mea înainte de a merge la altar.
Nu esti chiar genul meu...
O, multumesc!
- Mergem la New York? - Da.
Nu vă supărati!
- De ce sunteti asa încordat? - Pentru că mă scoateti din sărite.
Nu găsiti alt spatiu?
- Deci, cu ce vă ocupati? - Ei bine, prietene...
Scriu pentru o publicatie de care poate că ai auzit. New York Times.
Cu cine doriti?
Cu Dean.
Cine să-i spun că-l caută?
Un moment...
Seful tău.
Nu, n-am apucat să-l scriu.
Nici pe ăla.
Cu tot respectul, domnule, si mâine tot morti vor fi...
Bine, multumesc. La revedere.
- Scrii necrologuri! - Evident. Asa e.
- Trebuie să fii tare mândru... - Da, am ultimul cuvânt.
- Nu si în seara asta. - Ba da.
- Nu cred... - Ba, absolut.
- Ultima sansă. - Încă vorbesc!
Ultima replică.
Mă dor ochii deja. Spune-mi că numerele astea corespund.
- Ia să văd. - Dă-o-ncoace!
Nu faceti asta!
0-2-9-3?
0-2-9-3. Felicitări.
- Ai găsit-o. - Nu se poate...
Păcat că numele de familie s-a sters...
E vina lui. Degetul lui a frecat acolo.
Când a tras de ea, degetul lui a frecat chiar portiunea cu numele.
Glumesc. A fost smuls din mâna mea. Am glumit.
E hârtie din cărbune. Cred că de aceea e respinsă de americani.
Ce e cu adresa asta? E adresa ei?
E de-acum 7 ani.
Mergeti la Registrul Imobiliar. Vă vor spune cine a locuit acolo, acum 7 ani.
Nu e complicat.
Multumesc.
- Unde? - Unde mergem?
E-n regulă. Duceti-ne...
- Oriunde, în New York. - Poftim? - Oriunde vreti.
Nu ai făcut rezervări?
- Să nu te superi, te rog. - Ce?
O, nu... Nu pot să cred...
Am nevoie de o adresă, doamnelor.
- Voiam să-ti spun în avion... - Ce drăgut din partea ta, Sara!
Nu am abilităti telepatice.
Eve, stai! Asteaptă!
Stai putin.
M-ai păcălit.
Stiam că n-ai fi venit dacă ti-as fi spus adevărul...
Ce e cu tine, Sara?
Sincer, nu te mai înteleg...
Te rog, spune-mi ceva... Orice are sens, câtusi de putin...
Pe toată durata zborului...
am privit cerul si m-am gândit...
nu la logodnicul meu, ci la...
bărbatul misterios pe care l-am cunoscut acum un milion de ore...
Un bărbat pe care nici nu mi-l mai amintesc, cu exceptia...
imaginii sterse care mi-a rămas în minte...
Au fost doar câteva secunde... Un fragment...
Iar...
în acel moment...
parcă întregul Univers exista doar pentru ca noi să ne întâlnim...
De aceea mă aflu aici...
De aceea, las soarta să mă ducă oriunde vrea...
Pentru că după ce se va termina, nu va mai trebui să mă gândesc la el.
Sper că acum e un tip chel care-si sterge nasul de scaunul masinii.
Puteti astepta putin?
Unde mergem?
Ai face bine să-mi cumperi un tort enorm.
- Destinatia? - Hotelul Waldorf, mă gândesc.
În sfârsit, s-a hotărât...
Asa. Mergem...
- Încolo. - Te urmez.
Deschide PC-ul doar, si aruncă o privire.
- Nu stiu dacă pot să vă dau informatiile... - De ce să nu poti?
Lucrez doar temporar aici, nu cunosc regulile.
Abia ai terminat facultatea si deja faci pe burghezul.
Cu protectia informatiei cum e?
Lasă asta. Stii la ce duce asta?
Protectia milionarilor. Stii cine sunt ei?
- Spune-i. - Pusti de vârsta ta.
Au renuntat la studii, au făcut avere...
cu ajutorul companiilor de pe Internet, care nu produc nimic concret,
dar care reusesc să aducă profit pentru actionarii lenesi.
Iar tu, te găsesti să faci pe proletarul...
si să-i aperi pe proprietarii acestor plantatii digitale?
Te rugăm...
Haide...
- Aveti date de-acum 7 ani? - Decembrie, ca să fim mai exacti...
Iată informatiile.
Sebastian Minion?
Nu, "Mignon". E francez.
Noi căutăm o "Sara". Esti sigur că sunt datele corecte?
Poate era iubitul ei.
Multam. Ai făcut ceea ce trebuie.
Bună treaba, amice...
Asta e. M-i-g-n-o-n. L-ati găsit?
Multumim mult. E fantastic.
- Unde locuieste? - În Brooklyn.
- Trebuie să luăm metroul. - Stai, nu uiti ceva?
- Ce? - Repetitiile. Petrecerea burlacilor...
- Avem timp suficient. - Esti sigur?
Da. Trebuie să mergem, cătelusule...
"Prada". O, Doamne...
Ador chestiile astea...
- Costă 20 de dolari. - 20 de dolari?!
Eve, e o imitatie penibilă.
Si a mea e, dar măcar scrie "Prada". Pe a ta scrie "Prado".
Bine, dar cu 1 dolar cumpăr un marker si rezolv problema.
O iau. 20 de dolari?
Doi saci cu mingi de golf la pretul unuia.
- Unde mergem acum? - Nu stiu.
Vreti să jucati golf, doamnelor?
- Tu cine mai esti? - Doi saci cu mingi la pretul unuia.
Vă vine să credeti? Încetează!
Două cursuri de...
- Mă ajutati, vă rog? - O, Doamne...
- Sunteti bine? - Mingea e în regulă?
Stă bine? E în regula, multumesc.
- Cerule! - Sunt bine, multumesc.
- Puteti strânge fluturasele? - În regulă.
- Doi saci... - E un semn. Taxi!
Ar trebuie să se inventeze pastile pentru asemenea cazuri...
Îl vom găsi aici.
Trebuie să fie aici... Simt asta...
- Mă scuzati, domnisoară? - Da?
Îmi blocati traiectoria.
Mă scuzati...
"Sunt Nick Roberts, Stirile ESPN..."
Stii cine joacă golf?
Cei care sunt prea grasi pentru a juca tenis...
cum e tipul ăsta.
E o ocazie specială.
Adică, de câte ori în viată ti se însoară fiul?
Bine zis.
- Stiti de ce-mi place jocul ăsta? - De ce?
Am să vă spun.
Chiar si după ani de pauză, poti reveni în fortă.
- Sunt 5 ani de când nu am mai jucat. - Glumesti...
- Esti bine? - Da.
- Scuze, acolo sus. - Eve, atentie!
Doamne, îmi pare rău! Sunteti bine?
- Spune ceva, Eve!
Cred că am înghitit ceva...
Multumim că ne-ati primit, domnule Minion.
Trebuie să vă punem o întrebare personală, mai ciudată...
Domnul "Mignon".
"Mignon", ca si biftec-ul.
Domnule Minion, acum câtiva ani, ati locuit cumva împreună cu o "Sara"?
Atractivă, piele albă, misterioasă, magnifică?
Stiti unde am putea s-o găsim?
Nu, nu stiu.
Va amintiti numele ei de familie?
Haideti, nu mai stiti cum o chema pe iubita dumneavoastră? E greu de crezut...
Stati, nu ati înteles nimic. Nu era iubita mea. Locuiam doar împreună.
Colegi de cameră, pentru scurtă vreme.
A fost adusă de...
- Serviciul de co-locatari?
A locuit cu mine si cu prietenul ei pentru câteva luni...
- Nu mă interesează prietenul... - El a plecat de aici, după scurt timp.
La sfârsitul anului, a plecat si ea.
N-a lăsat nimic în urmă? Ceva pe care să-i scrie numele?
Un bilet, o factură...? Vreun bagaj, ceva?
Orice ne-ar putea fi de folos. Orice...
Tin minte că a stat pe mine...
A stat pe dvs.?
Da, a stat pe mine, o vreme.
Mi se părea...
o sursă de inspiratie.
Cred că ăsta e motivul pentru care m-am apucat de pictură.
Stătea PENTRU dvs. Scuze...
Asta am si spus.
- Asta a si spus... - Asa e.
- Asta am spus. - Evident.
Aveti cumva vreo pictură?
Ai să întelegi toată tevatura asta când o să vezi cum arată.
Ea este, da?
Cu sigurantă. Mai ales ochii, au în ei licărul ăla britanic...
si coroana cu sceptrul...
Aveti cumva numele firmei ce se ocupă cu co-locatarii?
Ei au toate informatiile. Aveti cumva numele?
Nu, nu îl am.
Dar îmi amintesc unde îsi aveau sediul.
- Evident! - Unde?
În Manhattan.
- Unde, în Manhattan, d-le Mignon? - Strada 16.
Partea de est sau vest?
Era chiar lângă...
În stânga acelei splendide patiserii...
"Serendipity".
Acolo e.
Pregăteste-te.
La multi ani. E din partea casei.
Multumim.
Sunt o prietenă oribilă.
Ai să fii, dacă începi să si cânti.
- Îti multumesc că ai venit cu mine... - Cu plăcere.
Sara, este un gând minunat...
ideea că toată viata asta face parte dintr-un plan grandios...
menit să ne ajute să ne găsim sufletele pereche.
Dar, dacă e asa, pentru ce mai trăim?
Sau luăm decizii? Cu ce scop ne mai trezim dimineata?
Pentru tort?
Nu, nu pentru tort.
Pentru a putea face greseli...
Greseli precum această călătorie.
Si, dacă esti desteaptă, înveti din aceste greseli...
Realizezi că viata asta nu e...
o piesă de teatru cu actori pregătiti. E un haos...
E un haos în adevăratul sens al cuvântului.
Trebuie să renunt la toată povestea asta acum, nu?
Ai un logodnic care, în ciuda...
muzicii orientale stranii, care speram că e doar ceva temporar,
să sperăm asta...
te iubeste foarte mult.
Nu înseamnă să renunti. Ci să te maturizezi.
Să mergem.
- Uite unul. - Prinde-l.
- E un magazin pentru mirese. - Dumnezeule, ce ironie...
Asteaptă aici. Mă întorc.
- Cât e ceasul, vă rog? - 7:30, cam asa.
"Binecuvântată fie Mireasa"
S-au mutat în centru. Avem timp. La ce oră sunt repetitiile?
- E imposibil... - Taxi!
S-a terminat, prietene.
Ce vrei să spui?
Cum as putea să ignor asta? Binecuvântată fie nenorocita de mireasă!
Mai clar de atât nu se poate...
Nu trebuia să fac asta. Nu e scris în stele asa ceva...
E încă un indiciu. Îl analizăm în taxi.
Nu e un indiciu. E un semn.
Care e diferenta?
De un indiciu se foloseste un detectiv când urmăreste un suspect.
Contul, depozitul, francezul, acestea au fost indicii. Pe când ăsta, e un semn.
Faptul că nu am găsit cartea, si nici Sara bancnota de 5 dolari, sunt semne.
Cum poate ceva ce nu s-a întâmplat să fie un semn?
Poate lipsa semnelor e un semn.
- Lucid, ce să zic. - Omule, nu mai stiu...
Poate nu există soartă, sau dacă există, în cazul meu nu functionează.
Nu trebuie să se termine asa, că tot veni vorba...
Trebuia să aflăm ce e în spatele cortinei.
Am aflat! Repetitiile încep în mai putin de o oră. Mireasa mea mă asteaptă.
Să te întreb ceva...
Dacă Sara ar apare aici, brusc... ce crezi că ti-ar spune să faci?
Mi-ar spune să fug spre Waldorf. Toate indiciile duc spre nunta mea. Uite...
Rochie de mireasă! Culoarea albă, peste tot!
- Detest să spun ceea ce e evident... - Spune!
Dacă nu faci asta, s-ar putea să nu mai afli niciodată cine e Sara.
Poate nici nu mi-era scris să aflu, vreodată.
Poate toate acestea au fost un labirint care să mă ducă
exact acolo de-unde am început.
La faptul că mă însor.
Ar trebui să se inventeze pastile pentru asemenea cazuri.
Halley?
Dumnezeule! Eve!
Ce coincidentă uimitoare! Ce mai faci?
- Bine. - O, Doamne...
Am fost colega ei de cameră, la facultate.
Nu e ciudat?
- Mă scuzi. Ea e Sara. - Mă bucur să te cunosc.
Si eu.
Cât timp a trecut... 8, 9 ani?
Am fost la Universitatea din Boston cu Eve.
- Minunat, nu-i asa? - Da.
Deci, ce faci aici?
- Mă căsătoresc mâine. - Serios? Felicitări!
Felicitări.
- În hotelul ăsta? - La prânz.
De fapt, mergem la repetitii. De ce nu veniti si voi?
- Sigur, du-te. - Mi-ar face mare plăcere.
Poti să-ti aduci si... partenera, dacă vrei.
Nu, eu trebuie să merg să-mi sun logodnicul. Care e un bărbat.
Trebuie să fii tare mândră...
- Bine, ne vedem mai târziu. - În regulă. Pa.
La revedere, dulcea mea amantă lesbiană.
Glumeam... Asa glumim noi.
Lars?
Ce faci aici?
De unde ai stiut unde sunt?
Intuitie.
Serios?
Nu, am apelat la ghidul hotelier al New York-ului.
Am luat-o invers, începând cu litera "Z".
Sara, mi-a fost atât de dor de tine...
Îmi pare rău, nu te condamn că ai fugit...
Sunt atât de...
concentrat asupra albumului, asupra videoclipului...
"Eu, Jonathan, te iau pe tine, Halley, să-mi fii sotie...
si promit să te iubesc pentru tot restul zilelor mele..."
Evident, Jonathan, tu te vei uita la Halley.
Moment în care ceremonia se va sfârsi.
- Mă scuzati... - Ce este?
Am nevoie de ajutor.
Apoi veti fi căsătoriti.
Cine e tipa?
E vechea mea prietenă, Eve.
În regulă, am terminat.
Si aveti grijă să fiti aici mâine, la ora 9:00, pentru poze!
Urăsc să te întrerup, dar ne asteaptă nudistele.
Vrei să spui "dansatoarele exotice".
Nu, stripteuze, de fapt...
Ne vedem la ora 9:00. Dar nu uitati, i-am promis lui Judy că sunt acasă la 10:00.
Minunat. O să vă placă la nebunie.
Până să-l iei pe Jon la ritualul vostru de destrăbălare masculină...
trebuie să vorbesc putin cu el.
Frumoasa mea mireasă... Te astept în taxi.
Ti-l prezint pe Jon.
- Mă bucur să te cunosc. - Si eu.
Mi-ar face mare plăcere dacă ai veni mâine.
- Ne-ar părea rău dacă ai lipsi. - Serios?
- Da. - Ce drăguti sunteti. Mâine la prânz?
Da, poti să o aduci si pe prietena ta.
- În regulă. - Să veniti.
Vom veni.
Multumesc, sunteti asa de amabili.
- Ne vedem mâine. - Da, mi-a făcut plăcere.
Pa. Ne mai vedem...
- Ce este? Ce s-a întâmplat? - E vorba de tine.
De ce? Ce am făcut.
Nimic, doar că am... senzatia asta...
parcă ai fost altcineva în ultimele zile.
- Nu-i adevărat. - Nu mă minti.
Am visat la asta toată viata...
Mi-am imaginat rochia, florile...
până si muzica ce avea s-o cânte orchestra...
Totul este exact cum mi-am dorit, cu exceptia logodnicului meu,
care a hotărât să-si ia zborul în "Tinutul uitat de timp".
Poate am fost putin agitat în ultima săptămână,
dar e o chestie normală, masculină, e teama de însurătoare...
Ei bine, as vrea ca logodnicul meu să fie sigur de ceea ce simte,
mai ales acum, când mai sunt câteva ore înainte de ceremonie.
Îmi pare rău, Hal... Sincer.
Orice ar fi, ceea ce te preocupă atât...
Te rog, treci peste asta.
Te rog...
Cred că deja am trecut peste, bine?
Asteaptă...
Ce e asta?
Ce crezi că e? Cadoul traditional, înainte de nuntă.
- Si eu ti-am luat ceva, dar l-am uitat. - Stiu, nu-i nimic.
Deschide-l...
"Dragoste pe timpul holerei"
E prima editie.
De fiecare dată când intram într-o librărie...
începeai s-o răsfoiesti. Am văzut că nici măcar nu ai o copie acasă...
Ce e? Nu-ti place?
E perfect.
E o alegere excelentă.
Te simti bine?
Numele ei e Sara Thomas.
Ce?
Cum...?
Halley mi-a dat-o, cadou de nuntă...
Sally.
Sunt Dean, cel cu necrologurile.
Am nevoie de adresa unei Sara Thomas. S-A-R-A T-H-O-M-A-S.
Am si un număr de telefon, mai vechi.
Da, asteptam.
Domnule, puteti opri putin? Nu aud nimic.
Draga mea, doar o secundă. Da, bine. Cum?
Ce?
Trebuie să anulăm show-ul din Dusseldorf.
De ce?
Să anulăm si Stockholm-ul?
Ce mai constelatie...
Toate au câte un nume, stii?
Asta nu stiu cum se numeste.
E Casiopeea.
Stelele de pe cer. Formează...
E Casiopeea.
Îti dai seama, cu diferenta de fus orar, dacă avionul ar decola cu 10 minute mai târziu, mi-as rata propria nuntă.
- Ce zici de gândul ăsta? - Esti un nătărău.
- Multumesc. - Asta esti.
Esti eroul meu, stii?
Oracolul meu, stii?
Te plimbi prin lume, si faci ca lucrurile să se întâmple.
Courtney a plecat de-acasă.
- Ce? - Da... noi... ascultă.
Ne certam de multă vreme, deja.
- De ce nu mi-ai spus nimic?! - N-am vrut să-ti stric nunta.
- N-am vrut să-ti stric fericirea. - Ce naiba s-a întâmplat cu voi?
Am lăsat să ne scape... Asta si spun, s-a stins.
- S-a stins, pur si simplu. - Care a fost cauza mortii?
N-am avut destul din... asta! Din asta!
Din asta.
N-am avut destul... Stii...
Îti amintesti de filosoful Epictetus? Stii ce a spus?
"Dacă vrei să progresezi, permite-ti să visezi, să te porti prosteste".
Asta e ceea ce ai făcut tu.
- M-am străduit din greu. - Vreau si eu să fiu un nătărău.
Întelegi?
Esti rahatul meu suprem!
De mine e vorba. Rahatul...
Da, el e rahatul.
Stii, dacă mă gândesc mai bine, poate ar trebui să suni înainte.
- Ce? - Fii politicos.
Dă-i posibilitatea să facă ordine...
- Nu-mi pasă de ordinea din casa ei! - Dar ei poate că îi pasă.
Ce tot spui? M-ai îndemnat să merg! Ai zis că-s eroul tău!
Îti interzic să te duci.
- De ce te agăti de mine? - Nu vreau să suferi.
- Nu vreau să te doară! - Mă doare!
Cred că ne-am descurcat bine...
Nu spunea ea că totul se întâmplă cu un scop?
Da, asa zicea.
- Poate zacem aici fiindcă... - Fiindcă, ce?
Fiindcă n-ai vrea să te afli altundeva...
Na, poftim. Ne târâm, acum.
Vă vorbeste căpitanul.
Ne pare rău, dar vom întârzia putin decolarea, din cauza vremii.
Controlorii traficului aerian ne-au pus în asteptare.
Vă vom proiecta un film între timp.
- Te pregătesti? - Da.
Stii cum sunt eu... Îmi plac nuntile.
- Ai vorbit cu Lars? - Azi dimineată, înainte să plece.
Cred că se va descurca. Sper...
Sigur că da. Si tu te vei descurca.
Da...
Stii ceva?
Nu ar trebui să vorbesc la telefon. Te sun de-acasă, bine?
Călătorie plăcută.
Te pup. Pa.
- Căsti? - Da, vă rog.
3 dolari, vă rog.
Ce naiba e asta?
E vreo problemă?
Da, cred că eu si prietena mea ne-am încurcat portofelele.
Da. Vedeti? "Prado".
Aveti ceva bani acolo?
Să văd...
Da, am. Vă multumesc.
Două de 1...
si una de 5. Vă multumesc, domnule.
Pardon, mă scuzati.
E restul domnului...
Jonathan.
Pardon.
Jonathan. Pardon. Stiti ceva? Am să...
Multumesc. Mă scuzati!
Alo, da, din orasul New York.
Am nevoie de adresa lui Jonathan Trager.
T-R-A-G-E-R.
Strada Charles Nr. 34? Multumesc. Strada Charles 34.
Vă pot ajuta?
Caut un Jonathan Trager. Locuieste aici, cumva?
- Ati întârziat, probabil. - La ce să întârzii?
La nuntă. La Waldorf-Astoria.
- Se însoară? - S-ar putea să se fi însurat, deja.
Asteptati! Vă rog! Mă scuzati!
Îmi cer scuze. La Waldorf-Astoria. Cât de repede puteti, vă rog!
Puteti vedea ce se întâmplă?
Mă scuzati.
"Nunta lui Halley Buchanan si Jonathan Trager - În Salonul de Cristal"
O, Doamne... Te implor, nu!
Opriti!
Să mă opresc?
S-a terminat?
- Nunta? - Da.
A, da, s-a terminat, într-adevăr.
Dar nu vă faceti griji.
Vă veti primi cadoul înapoi.
Poftim?
Întotdeauna se returnează cadourile.
Ati întrebat dacă s-a terminat.
Adevărul e că nici n-a început, măcar.
Cum?
Da. Au anulat totul azi-dimineată.
A anulat-o?
E groaznic...
Sunteti o prietenă de-a miresei...
...sau de-a mirelui?
- Ce e cu vremea asta? - Da, unde-i primăvara?
Ei bine, ce tip de conversatie preferi?
Ce oferi?
Am fost inspirat de cineva, acum cred că "poti obtine tot ceea ce vrei". E populară chestia!
Sau preferi chestia cu "Balta e plină de peste"?
Nu.
Ceea ce ne reaminteste de proverbul:
"Când Dumnezeu închide usa, îti deschide o fereastră".
Ce-ar fi să-mi spui că am procedat bine?
Nu trebuie să-ti spun...
Am scris totul.
- Ce e asta? - Necrologul tău.
Grozav...
N-am fost în stare să scriu un discurs, asa că a rezultat asta...
Deformatie profesională...
- 20 de dolari, nu? - Multumesc.
Te duci s-o vizitezi pe Courtney?
Absolut.
Aveam nevoie de asta.
Grecii nu scriau necrologuri.
Puneau o singura întrebare după moartea unui om.
"A trăit cu pasiune?"
Cum arăt?
Ca un nătărău.
- Baftă, amice. - Multumesc.
Jonathan Trager, cunoscutul producător al televiziunii ESPN...
a decedat noaptea trecută, în urma pierderii sufletului său pereche,
si a logodnicei sale.
Avea 35 de ani.
Un om blând, cu un comportament obsesiv...
Trager nu s-a comportat niciodată ca un romantic pierdut.
Dar în ultimele zile din viata sa,
ne-a dezvăluit o latură necunoscută a psihicului său.
Această nouă persoană, cu trăsături oculte,
si-a căutat sufletul pereche într-o manieră de genul Agatha Christie.
Căuta o femeie alături de care a petrecut doar câteva ore pretioase.
Din păcate, căutarea s-a sfârsit sâmbătă seară,
într-o manieră brutală... un esec total.
Dar chiar si după această înfrângere, curajosul Trager a sustinut ideea
că viata nu e doar o serie de accidente nesemnificative.
Ci este o tesătură de momente delicate
care culminează cu dezvăluirea unui măret plan divin.
Întrebat despre pierderea dragului său prieten,
Dean Kansky, câstigător al premiului Pulitzer si directorul publicatiei New York Times...
l-a descris pe Jonathan ca fiind un om schimbat în ultimele zile ale vietii sale.
"Vedea lucrurile mai clar", a afirmat Kansky...
În final, Jonathan a realizat că, dacă vrem să trăim în armonie cu Universul,
trebuie să credem cu totii în ceea ce grecii numeau "fatum".
Iar noi îl numim "Destin".
- Ce ai să faci acum? - Nu stiu, voi încerca să-l găsesc.
Nu cred că ar trebui, zău...
- Dar ce crezi că ar trebui să fac? - Rămâi aici.
- Simt, pluteste ceva în aer... - Eve, ce s-a întâmplat cu tine?
Ai devenit propriul tău cosmar.
Pa.
Pune ceva pe tine. E frig.
Eu sunt Jon...
Eu sunt Sara...
La multi ani.
De când ai devenit tu un romantic incurabil?
Cred că aduce noroc. Faptul că, după atâtia ani, ne întoarcem la locul faptei.
- Noroc. - Noroc.
Nu prea cred, n-aveti voie să beti aici... Sunt nevoit să vă rog să plecati.
- Ce mai faceti? Nu mă mai tineti minte? - Ba da.
- Ea este fata. - Domnisoara "Copie în cărbune"? Înteleg...
- El m-a ajutat să... - Dacă nu aveti de gând să luati ceva,
- ...vă rog, faceti loc pentru cumpărători. - Dar vrem să cumpărăm ceva...
- O pereche de mănusi negre. - Îmi pare rău, e clopotelul de închidere.
Veniti mâine, orarul e de la 10:00 la 19:00, în afară de duminici si zilele de vacantă.
- Acum va deveni simpatic... - Potrivit regulilor conducerii...
nu fac exceptie decât demnitarii care ne vizitează.
A, nu, vă rog... Rămâneti pe partea cealaltă.
Nu puteti veni aici. E doar pentru persoanele autorizate.
Vă rog, rămâneti pe partea cealaltă. Vă multumesc mult.
Traducerea si subtitrarea Laurian Diaconescu-laurian27@banat.ro